Наблюдават ви!
Правителството има тайна система, машина,
която ви шпионира ежечасно и ежеминутно.
Създадох я да предвижда терористични атаки, но Машината "вижда" всичко -
брутални престъпления, включващи обикновени хора.
Правителството счита тези хора за маловажни. Но ние, не.
Преследвани от службите, ние действаме нелегално.
Няма да ни откриете. Но ако сте жертва или престъпник
и номерът ви излезе, ние ще открием вас.
ИЗДИРВАН 02х06 В ПРАВИЯ ПЪТ
Оливия иска да удължи пробната раздяла с още 6 месеца.
И двамата не споменаваме за развод. Когато се ожениш,
мислиш, че си открил половинката си. Но дали е така? Как да разбере човек?
Ами, не съм специалист в тази област.
Но ако искаш почивка, да помислиш… - Единствено работата ме крепи
в тая ситуация. Е, как върви малкият ни експеримент?
Радвам се, че попита.
Какво мислиш за оня на пейката? - Изглежда пропаднал пияница.
Няма да ми повярваш, но е бил талантлив цигулар,
свирил 2 години във филхармонията. Слабостта му към алкохола
сложила бърз край на кариерата му. - Това какво общо има с тероризма?
Преди да обуча Машината да открива лошите, трябваше да я обуча
в човешката природа. Програмирах я да идентифицира особняците.
Индивидите, които са… интересни…
… по някакъв начин. - За да обучиш Машината в особеностите
на човешката природа, без да се обиждаш, Харолд, но…
Дали интроверт, като теб, е подходящ за подобно нещо?
О, коя е Моли Кол?
Нямам представа.
24-годишна студентка в университета, магистър по астрофизика…
Твърди, че си бил с нея снощи.
Изглежда не само работата те крепи в раздялата.
Накъде биеш? - Питаше способна ли е Машината
да разбере човешката природа. Казвам ти, че вече я е разбрала.
Като наблюдава всички ни, дори теб.
О, това е странно.
Кое? - Жената, която рисува до парапета.
Грейс Хендрикс - художничка, доброволка в "Закрила на детето"…
Но не виждам никакви аномалии.
А защо ни я показа? - Сигурно е бъг.
Ще прегледам програмата за пропуски.
Поне Машината показва добър вкус.
А, Мечо, какво ти казах за поничките?
Добро утро, Финч. - Точно навреме, г-н Рийз.
Тъкмо ровя около най-новия ни номер.
Малко са си спестили пръчиците.
Греъм Уайлър, 42-годишен женен мъж. С жена му държат
малка железария в Горен Рокауей. - В предградията?
Досега не сме имали номер от там. - За съжаление
убийствата не признават пощенски код. - Отивам да ги наблюдавам.
Не взимай повече от тая пекарна.
Уайлър се е преместил тук от Форт Уейн, Индиана през '97-ма.
С Кони са женени от близо 14 години.
А дъщеричката им? - Изи. Отлична ученичка
в гимназия "Сандбърг" и футболна звезда.
Ипотеката на Уайлър е приемлива. С кредитите е добре.
И имат само една кола - изплатена. - Значи попаднахме
на най-скучния мъж в Ню Йорк.
Виждате ли саждите? Моторчето е изгоряло.
Елате след един час и ще е готова. - Супер. Колко ви дължа?
Купете следващата от мен и сме квит. - Добре, до събота тогава.
Хубаво, чао. Г-жа Бекет - набират средства за училището.
Какво щеше да прави без теб? Както и аз, между другото.
Тоя сигурно си търси точило за мачетето.
Мога ли да ви помогна, сър? Казах ти първо да ми се обадиш,
искаш жена ми да ме хване ли? - Какво толкова, човече.
Искаш ли ги или не? - Да, само по-бързо.
Изглежда Уайлър не търгува само с инструменти, Финч.
Здрасти. - Как мина тренировката?
Правихме спринтове цял ден. - Така ли, звучи забавно.
Да бе. - Виж какво има тук.
Билети за Брус Спрингстийн! - За рождения ден на майка ти.
Страхотно, нали? - Не е достатъчно, тате.
А какво ще кажеш за това? - Еха, поправил си го!
Много ти благодаря! - И така, Финч, тоя е светец.
Не съм много сигурен. Издирих работните му места.
Не виждам откъде е взел пари да се премести, тук животът е скъп.
Може да е наследствен милиардер. - В случай, че не е,
се обадих тук-там във Форт Уейн,
под предлог, че проучвам родословието му.
И открих един интересен документ. - Какъв?
Смъртният му акт. Истинският Греъм Уайлър
е починал през 1997-ма. Човекът, когото следиш,
е откраднал самоличността му и я използва от 15 години.
Тоя е призрак - съградил е живота си с името на мъртвия.
Не се тревожа кой е сега, а кой е бил.
Добър ден. Не съм ви виждал тук досега.
Нов ли сте в града? - Само минавам от тук.
За съжаление не достатъчно бързо. Паркирал сте на забранено.
Може ли да ме пуснете с предупреждение?
И от касичката ли да платя паяка?
По-трудно е да следиш човек в предградията, отколкото в града.
Чух. Костюмът хич не ти помогна.
Съвсем случайно една къщичка с три спални тъкмо се появи
на пазара срещу дома на Уайлър. Можеш да се нанесеш утре.
Да се нанеса? - Ще бъдете съседи.
Осигурих ти също нова кола подходящи дрехи и стикове за голф.
Само за една подробност от прикритието ти ще трябва сам да се погрижиш.
Джон. Съжалявам, че не се е получило с онази репортерка - Максийн.
Ще го преживея. Всъщност си мислех, че…
С теб трябва да прекарваме повече време заедно.
Нима? Какво е станало този път?
Още играчи от властта или прикритие? - Не точно.
Зоуи Морган…
Ще бъдеш ли моя жена?
Помниш ли, че ме спаси от изтезания и убийство от корпоративен убиец?
Сега вече сме квит. - Това значи ли, че не искаш
да те пренеса през прага?
Когато това приключи, май ще се съдим за правата над кучето.
Липсвам ли ти вече, Харолд? - Всъщност исках да благодаря
на г-ца Морган за помощта. - Баща от предградията с тайна?
Можех ли да устоя? Плюс това, някой трябваше да се погрижи
Джон да не срути квартала. - Ще видим какво ще стане.
Сега основната ни грижа е да открием кой всъщност е Уайлър.
Някакви идеи как да се сближите с тях? - Няколко.
Ще посетя Уайлър в магазина му и ще му кажа, че тъкмо сме се нанесли.
Установим ли контакт, ще можем да принудим семейството да…
Джон, звънецът е. Нека не застрелваме момиче скаут още първия ден, а?
Здравейте. Извинете за безпокойството. Само да кажем добре дошли в квартала.
Аз съм Кони Уайлър. - Греъм.
Джон Кембъл. Жена ми Зоуи. - Много ми е приятно.
Направих ви малко "амброзия". Само ми върнете съда някой ден.
Ние сме точно отсреща. - Изглежда много апетитно.
Поканили сме гости на барбекю. Заповядайте ако не сте заети.
Ами, добре. - Чудесно. До скоро.
Това беше доста лесно!
О, мерси. Нямаше как да не забележа колата ви днес, страхотна е.
Колко даде за нея? - Всъщност е служебна.
О, човече, явно съм си сбъркал професията.
С какво се занимаваш? - Продавам малки охранителни системи
за дома, за офиса… Ако те интересува
мога да ти предложа на супер цена. - Не, благодаря.
Не си падам по техниката. Подсилил съм ключалките
на вратите и прозорците, повече не ми и трябва в тоя квартал.
Явно си премислил всичко. - Освен как да привлека клиенти.
Става все по-трудно да се конкурираш с големите вериги.
Никой не оценява труда на честния човек.
Да пием за това.
От колко време сте в Рокауей? - О, от около 10 години.
Преместихме се, когато мама се разболя, за да й помагаме.
Ами вие? Как се запознахте с Джон?
А… бях в безизходица в един лош квартал в града
и той ме качи. В интерес на истината прекарахме цялата нощ
обикаляйки града. - О, знаеш ли,
Джон малко ми напомня за Греъм, като дойдохме тук, някак неспокоен.
Не се безпокой, ще му мине. О, още едно вино?
А… какво ще кажеш за един Манхатън? - Как го правиш?
Ела, ще ти покажа. - Добре.
Тате, виждал ли си ми герданчето? - Не, не и след като го поправих.
Ако си чистеше стаята поне на 1000 г… - Ще го потърся пак.
Кого познаваш във Филаделфия? - Никого, не съм ходил там, защо?
Пристигна пощенска картичка.
О, Божичко! Невероятен е! Здравей!
Би ли наглеждал грила за малко? - Разбира се.
Уайлър се уплаши от нещо. Каквото и да крие,
крие го от всички. Кони е в неведение.
Тогава да се опитаме да хвърлим малко светлина. Имаш ли четка за грим?
Картър. - Ще ми провериш ли един отпечатък?
Намерил си нов лош човек? - Това се опитвам да разбера.
Не изглежда толкова лош. Колкото до отпечатъка,
не бързай толкова, частичен е. - Започни търсенето от Филаделфия.
Няма да летим до там, нали? - Засега не.
Какво следва?
Ще чакаме. - Купонът с теб никога не свършва.
С какво се забавляват тия хора? - И аз се чудя. Някакви идеи?
О, предградията май не са толкова лоши.
Залагаш ли или се отказваш…
… скъпи?
Някога да съм се отказвал от битка? Чифт аса.
Два чифта.
Лимонада, сър? 50 цента е. - Заповядайте.
Добре ли спа, г-н Рийз? - Мисля, че по-добре от Уайлър.
Изглежда изтощен. - Смени ли маслото сутринта?
Не, забравих, извинявай. - Добре ли си?
Да, нищо ми няма. - Прощавай, Лойд.
Познаваш ли го? - Не, явно ме бърка с някого.
Чу ли това, Финч? - Май не става дума за припознаване.
Загадъчният и още един потеглиха. - Може би те са изпратили
картичката на Уайлър. - Нещо ми подсказва,
че замислят нещо.
Подай!
Детективе. - Открих твоя човек.
Арестуван е само веднъж за взлом през '91-ва,
но го издирват за серия обири и кражби от домове.
Професионален крадец е. Полицията на Филаделфия сигурно си умира
да го разпита. - Нека позная - малкото му име е Лойд.
Лойд Пруит, откъде знаеш? - Налучках.
Имал ли е съучастници? - Да, двама.
Крис Вон и Даниел Бърнсайд. Доста са крали докато ги заловили
при обир на бижутериен магазин през '97-ма. Лежали са 12 години.
Предполагам, че Лойд не е участвал или се е измъкнал, преди да го хванат.
Бил е зает да се прави на Греъм Уайлър и да се сдобие с чисто досие.
Изчезнал е точно навреме. При последния удар Вон застрелял
невъоръжен пазач. Опасен е.
Мерси за помощта, Картър.
Беше страхотна!
Добър мач направи. - Благодаря, мамо.
Финч, Вон е тук. Ще си поприказвам с него.
Не може да бъде! - Чия е тази кола?
Чакайте. Стойте по-далеч.
Жалко за колата, Лойд. Ама хубаво, че се засякохме днес.
Да пием по едно, а? В "Къртача" в центъра, утре на обяд.
Имаме доста да наваксваме.
Финч, изглежда миналото застигна Уайлър.
Ще имаш образ от всички камери на мобилния.
Тая аларма към… местната полиция ли е?
Не, не. Изпраща сигнал на частен патрул.
Постъпваш правилно. - Кони още е в шок заради колата.
Предполагаме, че са били тийнейджъри.
Докъде сме, Харолд? - Свършвам, шефе.
Така, ако старите дружки на Уайлър се опитат да влязат в къщата,
ще ги видим. - Вон пипаше внимателно досега.
Ченгетата не откриха следи от подпалвач в джипа.
Като заговорихме за Вон, прегледах досието му. При всички техни удари
има разбит сейф чрез "разгадаване на шифъра".
Без пробиване, без инструменти - само по слух - забравено изкуство.
Но последният обир е различен.
Вон убил пазача, за да мотивира управителя да отвори сейфа.
Единственият удар, отказан от Уайлър. - Той е разбивал сейфовете.
Пропуснал последния удар… Винят него за залавянето им.
Подробност, която несъмнено ще му напомнят на срещата днес.
Скъпи, тук ли си? Тъкмо говорих със застрахователите.
Не можели да изпратят следовател до другата седмица. Къде отиваш?
Трябва да взема стока за магазина. - Добре, изчакай малко, а?
Нямало да платят за кола под наем. - Това може да почака!
Ясно?
Виж… Трябва да вървя, разбираш ли?
Да го оставим за по-късно? - Сама ще се оправя -
два тъпи разговора по телефона. Какво ти става?
Нищо особено. - Греъм, ако смяташ,
че не трябва да знам, грешиш. Каквото и да е, ще се справим заедно.
Ще се върна след 2-3 часа.
Греъм, накъде си? - Ще взема влак до града.
Имам среща с клиент там. Да те закарам? Ще спестиш малко време.
Мерси.
Трудно ще свикна със спокойния живот.
Непривично ти е, а? Знаеш ли, повечето хора в твоя бранш
са бивши служители на закона. Да не си бил ченге?
Не и аз. Прекалено много правила.
По-забавно беше да ги нарушавам. - В един момент порастваме, нали?
Мислех, че никога няма да порасна. - Какво се промени?
Аз.
Грижех се само за себе си. Но вече се грижа и за Кони и Изи.
Бих направил всичко за тях.
Изглежда миналото на Уайлър застрашава не само живота му,
а и брака му.
Излизам за малко.
Не бях го виждала толкова ядосан. - Просто много му се е насъбрало.
Знаеш, колата и… - Не е така.
Откакто го познавам, Греъм винаги знаеше какво да прави.
А днес… не можах да го позная.
Не ми каза как се запознахте. - На концерт на Спрингстийн в Джърси.
Един гад не спираше да ме натиска. И изведнъж се появи Греъм.
Не го познавах, а той се престори на гаджето ми
и онзи трябваше да се разкара. Веднага си казах,
че има нещо особено у него.
Този момент е променил целия ти живот.
Да. И с теб ли беше така, когато срещна Джон?
Честно да ти кажа, ако не беше той, сега нямаше да съм жива.
Рядко срещаш някой, на когото да можеш да разчиташ.
Да се позабавляваме?
Бива те да свързваш хората с тайните им.
А бива ли те да откриваш връзки, за които никой не подозира?
Опитай се да намериш връзка между каубоя и шофьора на таксито.
Пети братовчеди? Наистина ли?
Светът наистина е малък. Добре.
Какво общо има тази бегачка с…
Пак тя. Значи си открила нещо интересно за Грейс Хендрикс?
Не?
Значи има връзка с някого другиго в парка?
Мислех, че съм поправил програмата. Не си открила никаква аномалия
в живота на тази жена.
Тя е честна, почтена - изглежда няма тъмни тайни.
Няма тъмни помисли към никого.
И точно това я отличава от всички около нея.
Това и страстта й към Чарлз Дикенс.
Ще взема такси на връщане. Мерси, че ме докара.
Пак заповядай.
Пробваш нов имидж? - По-скоро ми липсва старият.
Твоите хора са вътре от половин час.
Дойде - дължиш ми 20 кинта.
Как ме открихте? - Много забавна история.
Бях на работа - мияч на чинии. За друго не биха наели престъпник.
Шефът ми показа снимка във Фейсбук на любовницата му в Ню Йорк.
Поглеждам… и не вярвам на очите си.
Ето ти го Лойд Пруит, застанал в дъното на снимката.
Отдавна изгубеният ми приятел. Усмихнат, весел, с красива дъщеря в
хубав униформен суичър. Страхотно си се устроил, Лойд.
Де да можех и аз да продавам чукове. - Гнихме 12 години във Фромхолд.
12 ли бяха? Видяха ми се повече. - Така е, сякаш бяха 50.
Какво съм ви виновен? Казах ви, че е опасно.
Но вие решихте, че сте неуловими. Ето затова се оттеглих.
Колко благородно. Ние пък смятаме, че си ни длъжник
и дойдохме да ни се издължиш. - Така значи?
Ще ме убиете заради забравена история?
Лойд, ти си най-добрият касоразбивач, когото познаваме. Защо да те убиваме?
Ще ограбим един сейф на "Евърхолд". С тоя удар ще се "пенсионираме".
Имаме нужда от вълшебството ти. Де факто, парите са толкова много,
че после ще напуснем страната. Така че приключвай си нещата тук.
Какво ще ми попречи да ида при ченгетата да ви издам още сега?
Имаш прекрасна къща.
Другият път сърцето ще е живо.
Какво правиш? - Заплашиха семейството му.
Ще ги смачкам. - Не може ли по-кротко?
Посред бял ден е, Джон. Участъкът е на две преки.
Трябва да го оставят на мира, Картър. - Тогава да ги хванем в крачка.
В момента разполагаме само с планиране на обир.
И то от незаконен подслушвател. Не стига, за да отървем Уайлър
и семейството му. - Тогава ще ги убедя да не закачат
повече семейството му. - Чудесно. Вечно ще пазиш семейството,
за да си сигурен, че ще те послушат?
Утре в 22:00 ще те качим на това място.
Бъди там, Лойд.
Пуснах им един телефон в пикапа. С него ще ги проследим.
Ако стъпят накриво ще ги хванем.
Ами Уайлър? - От него си зависи.
Уайлър има среща с Вон след час, Финч. Какво ще правим ако се включи в удара?
И какво предлагаш? - Да го махнем от уравнението.
Все още го издирват във Филаделфия.
Ако затворят Уайлър, Вон няма да прокопса.
Ще разрушим семейството му - едва ли ще му простят някога.
Няма изгледи за нормален живот за такива като нас, г-н Рийз.
Но за Уайлър все още има шанс. - Греъм? Тук ли си?
Греъм?
Провери камерите, Финч, виж дали не е тръгнал вече.
Г-н Рийз, боя се, че Уайлър реши вместо нас. Тръгнал е преди 15 минути.
Избегнал е собствената си камера Ще участва в обира на Вон.
Номерът му излезе, Финч. Щом отвори сейфа,
Вон няма да има причина да го остави жив.
Финч, трябва да знам къде е Уайлър.
Къде е пикапът на Бърнсайд? - Някъде в "Кухнята на ада", задръж.
На изоставен паркинг. - Изгарят всички "мостове"
заличават следите си. Потърси сейфа? - Макар "Евърхолд" да са добри,
файъруолът им е слаб. Списъкът на клиентите им е пред мен.
Има повече от 50 в Манхатън. - Прегледай къде е ходил пикапът.
Вон може да е отбил там за последни приготовления на удара.
Престояли са 4 часа пред бистро в центъра.
Какво има срещу него? - Висока жилищна сграда.
Сейф "Евърхолд" е инсталиран на 42-ия етаж миналата година.
Клиентът се казва Енвър Клерик. Изпращам ти адреса.
Познавам сградата. Пазачът на рецепцията няма да те пусне.
Но аз мога да уредя това. Един познат живее там -
адвокат, когото възпрях от злоупотреба. Има слабост към мен.
Финч, има ли начин да огледаме стаята? - На сайта на сградата се хвалят,
че всички стаи са "умни". Тъй че, да, убеден съм,
че ще успея да измисля нещо. - Хубаво. Кажи на Картър да дойде там.
Много мило от страна на госпожата, че те е пуснала.
За какво са ни оръжия? - О, не ти ли казах?
Ще е претъпкано. Наемателят търгува с диаманти.
Когато е извън града, племенникът му кани приятели да се хвали с гледката.
Това служи за така наречения "контрол над тълпата".
Май сте забравили да ми вземете маска.
Явно съм преброил грешно. Съжалявам, приятелче.
Сигурен съм, че без да искаш. - Да вървим, момчета.
Всички в ъгъла! Веднага! - Хайде - телефони, бижута,
портфейли - в торбата веднага! - Чакаш ли още някого?
Не. Вижте, знам какво искате. Не знам комбинацията.
Не съм те питал!
Обзалагам се, че не си предполагал, че пак ще се опиташ да отвориш сейф.
Щом ще го правя, ми трябва тишина.
Млъквайте ако не искате да умрете! Ти си на ход, маестро.
Къде си, Финч? - Вече съм вътре, г-н Рийз.
Само да видя защитата на системата, дай ми една секунда.
И това е начин да ги хванем в крачка. - Всички са на 42-ия етаж.
Щом изтегля Уайлър от там, ще заловите бандата.
Мислиш ли, че е толкова лесно? - Имай малко вяра.
Нямам удоволствието да ви познавам. Аз съм детектив Картър.
Зоуи, съпругата на Джон.
Дълга история.
Рупърт. - Г-це Морган, той ви очаква
с приятеля ви. - Знам. Липсвала съм му.
С приятеля ми се качваме горе.
Как ме представи? - Като Савана -
екзотичен танцьор.
Извинявай, Рупърт, малка промяна в плана.
Как върви, Финч? - Сканирам всички устройства
в апартамента на г-н Клерик. Изглежда телевизорът е оборудван с камера.
Ако се добера до програмата, може би ще излъжа камерата
да се включи.
Вече имаме образ. Г-н Рийз, имат заложници,
и още двама въоръжени. Не мисля, че ще можеш просто да влезеш.
Не съм и мислил да влизам.
Върви да провериш тоя шум, веднага.
Знам числата. Сега да открия последователността.
Още колко време? - Колкото потрябва.
Вътре съм, Финч.
Много се замота! - Остави го, почти сме готови.
Ей!
Успокой се! Успокой се!
Какво има там? - Копче, някакъв паникбутон.
Боя се, че е така, г-н Рийз. Компютърът изпраща алармен сигнал.
Дори да го спра, сигналът вече е подаден.
Детективе, вярвам, че все още следите полицейските честоти?
Да, чух за обира. Имате само няколко минути.
Каква е ситуацията горе? - Деликатна.
Ако е алармирал ченгетата, край, трябва да изчезваме.
Не и преди да си отворил сейфа. - Искаш пак ли да те затворят?
'Щото това ще стане, ако останем. - Откога взе да се тревожиш?
Имаш три минути да отвориш сейфа.
Не.
Отвори го.
Или ще те убия още сега.
Чувам сирени. Да не искате да арестувам Джон заедно с останалите?
По-добре недейте. В случай, че полицията пристигне,
преди да е избягал… - Почти цял ден вие двамата
не сте искали да наруша закона. Ще видя какво мога да направя.
Благодаря ви, детективе. - Тия взеха да се изнервят, Харолд.
Можеш ли да им отвлечеш вниманието? - Работя по въпроса.
Готово. - Човекът магьосник.
Имам 20 милиона в сини диаманти в ръката си.
Липсваше ми, Лойд. - А ти на мен не.
Финч, мисля, че сега е моментът. - Ще пусна една песен през уредбата.
Може да е доста силно.
Ти ми съсипа живота, за да си оправиш твоя.
Сега ще сме квит.
Боже!
Ще ме застреляш ли? Мина много време,
сигурно вече не помниш, как работи това нещо.
Не го прави.
Детектив Картър, шеф на операцията. Следя бандата от цяла седмица.
Всички след мен, ще се качим по западното стълбище, разбрано?
Зарежи го, Греъм. - Не мога.
Това трябва да приключи.
Натиснеш ли спусъка, Греъм Уайлър -
който си всъщност - ще умре с него.
Пак ще заплаши семейството ми. - Няма.
Ще прекара следващите 30 години в затвора. Но ако стреляш,
и ти ще му правиш компания.
Какво ще прави Кони?
Знаех си, че не ти стиска.
Винаги си бил…
По-добрият.
Картър Качваме се, изчезвайте
Ела.
Пътят е чист, г-н Рийз. Чакам в една кола зад ъгъла.
Върви, нямаме време. - Кой си ти?
Твоят транспорт към къщи.
Оставих й бележка с всичко - кой бях, какво съм правил.
Как да се върна, сякаш нищо не е станало?
Кони и Изи ще забравят ли, че съм ги лъгал за всичко?
Не за всичко. Обичта ти към тях е истинска.
Те знаят това. - Това не променя стореното от мен.
Трудно ще избягаш от миналото си.
Може би е време да спра да бягам. - Греъм…
Не е нужно да правиш това.
Напротив, нужно е.
Уайлър спира да се крие, Финч. Отива да се предаде на полицията.
Щом иска, да се предаде, но ти трябва да изчезваш от там.
Уайлър е направил пълни самопризнания с надеждата да му намалят присъдата.
Явно сега съдбата му е в ръцете на съда.
О, здрасти, Джон. - Кони.
Мога ли да говоря с Греъм. - Той ми каза, че си му помогнал.
Не каза с какво. Но каквото и да си направил…
Няма за какво.
Гледам, че се изнасяте. - Да.
Предградията не са за мен.
Исках само да си вземем довиждане.
Аз съм дотук.
За разлика от теб, аз съм закотвен тук, буквално.
Съдията реши, че не съм заплаха за обществото, така че
ще си платя греховете, косейки моравата.
Греъм? Миялната пак издава онзи странен звук.
Идвам.
Подложих я на голям стрес. Но по някаква причина
още я намирам до мен като се събудя. Явно има за какво.
Всичко хубаво, Джон.
Стигнахме ли до развода?
Съжалявам, че не се получи. Макар че беше забавно.
Нали? - Ами, остана ни малко уиски.
Да останем още една нощ да пробваш да си върнеш част от парите?
Нека позная, фунийка ванилов. - Да, моля.
Дори през януари, винаги пазя няколко, в случай, че дойдете.
Толкова ли съм предвидим? - Не, просто не се отказвате
от малките удоволствия. - Май сте първият, който ми го казва.
Няма нищо лошо в това. Веднъж се живее, нали?
Здравейте.
Здрасти.
Превод и субтитри: Емил Милев
Синхронизация: DarkViper
http://subs.sab.bz/ Translator's heaven 2012