ГРАД НА МРАКА
К. Х.
Поздрави от Шел бийч
Объркан сте, нали? И изплашен. Мога да ви помогна.
Кой сте вие? - Аз съм доктор. Сега ме изслушайте.
Имаше експеримент, но се обърка. Паметта ви беше изтрита.
Разбирате ли ме? - Не, не разбирам. Какво става?
Изслушайте ме. В момента идват за вас.
Не позволявайте да ви открият. Трябва веднага да напуснете.
Ало? Там ли сте?
Г-н Мърдок! От "Автомат" се обадиха. Забравили сте си портфейла.
Предлагам да си го вземете. Платили сте за 3 седмици,
а те изминаха преди 10 минути.
Тук съм от 3 седмици? - Ето го черно на бяло, г-н Мърдок.
Ден и дата.
Грижим се за книгите, както и за леглата - чисти и подредени.
Ще се погрижа като се върна. - Направете го.
Единственото, което ви прави гост, са парите на масата.
Такива са правилата. 3 седмици са си 3 седмици.
Без награда за добро поведение.
Г-н Мърдок, да, къде е той?
Тръгна си преди няма и 5 минути.
Сега спи!
Хей, сладурче! Каза, че е доктор на съпруга ти.
Искаше да говори с теб.
Д-р Даниел Шрибър психиатър
Извинете.
Д-р Ш... - Шрибър. Моля, влезте.
Вие сигурно сте Ема Мърдок.
Благодаря, че дойдохте толкова бързо.
Какво е това?
Груб експеримент за изследванията ми.
Не разбирам. Казвате, че сте доктор на съпруга ми,
но той не ми е споменавал.
Истината, г-жо Мърдок е, че Джон ме посещава от известно време.
Бори се с чувството на измяна,
произтичащо от брачните ви затруднения.
Джон ви е казал какво се случи? - Да.
Кога го видяхте за последен път?
Преди 3 седмици. Взе си багажа. Беше ми много ядосан.
Разбирам колко трудно е това за вас.
Но за доброто на Джон, ме приемете за приятел, Ема.
Изглежда Джон е претърпял психически срив.
Пълна загуба на паметта.
Може да има халюцинации. Дори да е агресивен.
Ако се свърже с вас, а аз подозирам, че ще го направи,
трябва веднага да ми се обадите. Разбирате ли?
Наложително е аз да стигна пръв до него.
Където и да е съпругът ви, той издирва...
себе си.
Добър вечер, г-н Мърдок.
Г-н Мърдок, нали?
Г-н Дж. нещо си Мърдок?
Дж. Мърдок. Как се казваш?
Джъстин? Джери?
Не.
Името ми е Джейсън Мърдок. Джон Мърдок. Джейк Мърдок. Как сте?
Здравейте. Джак Мърдок.
Здравейте.
Бъмстед.
Казах на човека: "Парите на масата.
Слушай, 3 седмици са си 3 седмици."
Къде е щастливеца? - Горе, сър, стая 614.
Още едно момиче на повикване.
Дж. Мърдок.
Добър вечер, Хасълбек. - Инспектор Бъмстед.
Връзката ти е развързана. - Сър.
Радвам се, че сте тук, сър.
Казват, че детектив Валенски го е стегнала шапката.
Просто кажи с какво разполагаме, Хасълбек.
Изглежда някой е станал накриво.
АВТОМАТ
Здравейте. - А, това си ти.
Забрави си портфейла, приятелче. - Кога стана това?
Когато беше за последно тук. - Кога беше това?
Когато си забрави портфейла. Очакваш да помня?
Ехо, извинявай.
Не, не, сериозно.
Подозрителен?
Накъде си се запътил, шефе? - Къщи.
И къде е "къщи"? - Нямате ли си друга работа?
Ами, опитвам се да си я върша, Мей.
Знаете, че навън има убиец. Не трябва ли да го търсите?
Изчезвайте от тук.
Хайде.
Върти ли, върти се тя.
Къде ще спре? Никой не знае.
Колко станаха до сега, Хасълбек? Шест проститутки общо?
Мисля, че да, сър. - Поздравете човека за усилията.
Мислиш, че охотно са издъхнали през нощта?
Много жалко за Валенски, а?
Предполагам, че е видял достатъчно.
И така, Хасълбек,
според теб, какъв убиец ще спре,
за да спаси умираща рибка?
Хванахте ме, сър. - Бъмстед, къде се забави?
Заради Валенски, убиецът ни върти в кръг.
Г-н инспектор, отдавна познавам Еди. Той е добро ченге.
Дори и да е бил, отдавна се остави на течението.
Нека говоря с Бъмстед!
Франк, Франк!
Те ни наблюдават!
Няма изход!
За Бога, не разбирате ли?!
Пуснете ме, пуснете ме! Няма да ви нараня.
Какво беше това? - Валенски.
Наказан съм за греховете си, нали?
Защо наследявам това? От къде да започна?
Всичко, което Валенски е съхранил на хартия трябва да е тук...
Единственото нещо, което трябва да се съхрани е Валенски.
Малко здравословна параноя.
Сър, току-що получихме резултатите от отпечатъците.
Това някаква шега ли е?
Не изхвърляйте нищо.
Инспектор Бъмстед.
Дойдох да съобщя за изчезването на съпруга ми.
Отидете на рецепцията. - Пратиха ме при вас.
Името му е Джон Мърдок.
Г-жо Мърдок, защо не съобщихте преди?
Искам да кажа, ако той отсъства, колкото казвате...
Помислих, че просто си е тръгнал.
После един доктор се свърза с мен.
От колко време сте женени? - Почти 4 години.
Защо питате?
Защото изпитвате неудобство от пръстена.
Сякаш не сте свикнали да го носите.
Никога не го свалям.
Тези имена говорят ли ви нещо?
Не. Кои са тези жени? Защо търсите съпруга ми?
Ще го обвините ли в нещо? - Може би в убийство.
Чие убийство?
На коя? - На всичките.
Г-жо Мърдок, съжалявам Не исках да ви тревожа.
Съжалявам, че дойдох. И двамата сбъркахме.
Г-жо Мърдок, ако ми дадете време да обясня...
Веднага идвам.
Среща ли ли сме се преди?
Ако е така, надявам се, още да дишаш.
Как се казваш, сладък?
Джон!
Много подходящо име.
Да.
Мислех си.
Това, което правиш,
изглежда опасно
точно сега.
От къде знаеш, че аз не съм убиецът? - Не ми изглеждаш на убиец. Защо?
Имаш ли някакви желания, за които трябва да знам?
Страхотно!
"Убиецът удря отново"
"Уличният убиец все още на свобода"
Изглежда сте открил неприятната си природа.
Кои сте вие? - Можем да попитаме същото, да.
Сега спи!
Той може да настройва!
Какво да сторим? Този човек е опасен.
Казаха, че е способен да настройва. - Невъзможно!
Видяхме го със собствените си очи.
Когато впечатката не се състои,
те се държат нестабилно, когато се събудят.
Намираме ги да се скитат като изгубени деца.
Но този е различен, да? - Какво каза докторът за това?
Той не докладва. - А г-н Бърз?
Няма вече г-н Бърз. Г-н Бърз мъртъв, да.
Бедният, бедният г-н Бърз.
Г-н Книга дали знае?
Не трябва ли да знаем, г-н Ръка?
Надявахме се да узнаем повече, преди да споделим с вас.
Не ще узнаем нищо, докато не го притежаваме.
Г-н Нощ, вие ще поемете изток.
Г-н Лице, вие запад.
Г-н Ръкавица - юг.
Г-н Сянка - север.
Този мъж ни трябва.
Наистина ли смятате, че съпругът ми е в състояние да извърши убийствата?
А вие?
Да се надяваме, че бъркам.
Джон?
Тревожех за теб.
Наказваш ли ме?
Ако изчезването ти е начин да ме накажеш,
не го възприемам. - Не знам за какво говориш.
Намерих тези ключове в джоба си
и предположих, че живея тук.
Предполага се, че си ми съпруга? - Предполага се?!
Джон!
Ти наистина не знаеш коя съм, нали?
Докторът ти се притесняваше, че това може да се случи.
Моят доктор? - Да. Той...
Даде ми визитката си. Отчаяно те търси.
Шрибър.
Сякаш преживявам чужд кошмар.
Какво е станало с мен? Защо съм посещавал доктор?
Имах връзка.
Ти ми се ядоса.
Полицията те издирва. - Знам. Видях вестниците.
"Убиец преследва градските уличници."
Бях с една от тези жени тази вечер, преди да дойда тук.
Не разбирам.
Срещнах я пред "Автомат".
Предполагам, че исках да се изпитам.
Исках да разбера дали мога да извърша тези неща.
Може да съм изгубил ума си, но още съм аз и не съм убиец.
Вярвам ти. - Наистина ли?
Какво? - Колата, с която пристигна.
Това е ченге. Той ме остави тук.
Не знаех, че още е там.
Джон.
Стойте на място, господине!
Чакайте! Хванали сте грешния човек. - Бихте ли се отдръпнали, моля?
Никого не съм убивал. - Само сте заподозрян. Предайте се.
Ще ви изслушам. - Няма да повярвате.
Опитайте. - Някой ме преследва.
Група мъже. Искат да ме убият.
А за дори не знам дали... Те дори не са...
Да, кой ще слуша един луд?
Отдръпнете се, г-жо Мърдок. - Бягай!
Никой не ме слуша.
Мърдок, спрете!
Мърдок!
Д-р Даниел Шрибър, психиатър ул. Юго-източна, №1106
Още много ли има? - Почти стигнахме, приятелче.
Хей, случайно да знаеш пътя за Шел бийч?
С жена ми изкарахме медения месец там.
Тръгваш по Главната на запад...
Или беше през... Странно.
Забравил съм дали е по Главната на запад или през града.
Съжалявам инспекторе, не мога да ви помогна повече.
Закъснявам за уговорка. - Оценявам отделеното време.
Едно нещо ме озадачава.
Покрай работата си съм срещал няколко убиеца.
Мърдок не ми се вижда като такъв.
Не сте привикнал да копаете надълбоко.
Познавам ако някой ме лъже, докторе.
Извинете, но вие не сте специалист.
Преценяване на личността е моята работа.
Бихте могли да ми дадете малко указания.
Разбира се. Да вземем вас, например.
Вие сте взискателен, експлоатиран.
Погълнат от детайлите.
Бих казал, че животът ви е
доста самотен.
Приятна вечер, инспекторе. Наистина трябва да тръгвам.
Край на работното време. Басейнът е вече затворен.
Д-р Шрибър.
Много е неуместно, че сме принудени да ви търсим чак тук.
Знаете колко неудобна намираме цялата тази... влага.
Съжалявам. Аз... - Не успяхте да докладвате, да.
Бях уплашен. Имам слабо сърце. - Слабостта ви не е в сърцето.
Намерихме това в хотелската му стая.
Трябва ли отново да възпроизведем спомените на г-н Мърдок?
Впечатвах го, но той се събуди и изби спринцовката.
Опитах да го спра, но той бе по-бърз.
Значи няма спомени? - Само фрагменти.
Процедурата беше прекъсната.
Предполагам, че е въпрос само на залавянето му.
И преди сте имали отклонения. - Не е отклонение, докторе.
Този може да настройва. - Но това е невъзможно.
Мислех, че само вие сте способни.
Ще обработите друг шаблон от спомените на субекта, да?
Разбира се. Ще го впечатам отново. - Не. Нужен е за съвсем друга цел.
Почти полунощ е, д-р Шрибър.
Ще говорим отново след настройката довечера, но...
Без повече забавяния, да?
Без непостоянства в поведението ви.
Оказахте се доста хилав.
Може би малко упражнения ще ви се отразят добре.
Влез. - Кейт.
Как е той? - Все така.
Валенски? Аз съм, Франк.
Влизай, Франк.
Затвори вратата.
Прегледах старите ти доклади.
Интересен случай.
От тези, които ти изграждат кариера
или я провалят. - Да, работех по този случай.
И после? Какво стана после, Еди?
Нищо не стана, Франк. Просто прекарах време в метрото.
Въртейки се в кръг. Мислейки в кръг.
Няма изход.
Минал съм всеки сантиметър на града.
Плашиш жена си до смърт, Еди.
Тя не ми е жена.
Не знам коя е. Не знам никой от нас кой е.
Какво те кара за говориш така? - Мислиш ли за миналото, Франк?
Не повече от всеки друг.
Опитвам се да си спомня неща...
Ясно да си спомня миналото.
Но колкото повече се връщам назад, толкова повече то се разкрива.
Нищо не изглежда истинско. Сякаш съм сънувал този живот
и когато накрая се събудя, ще съм някой друг.
Някой съвсем различен.
Видял си нещо, нали Еди?
Нещо свързано със случая.
Няма случай. Никога не е имало!
Това една голяма шега! Шега!
Изискванията за вечерта са:
12 семейни албума, 9 лични дневника,
17 любовни писма, подбрани детски фотографии,
26 портфейла, лични карти и социални осигуровки.
Тези връщат спомените.
Тази е още топла.
Какво е това? Спомени не велик любовник?
Списък със завоевания? Скоро ще разберем.
Вие не го оценявате, нали г-н Както-вие-там-името?
Никога няма да разберете този вид завоевание.
Да видим.
Нюанс от нещастно детство.
Примес от тийнейджърско бунтарство.
И накрая, но не последно -
трагична смърт в семейството.
Докторе.
Г-н Книга.
Защо Мърдок не спи по време настройванията?
Не знам. Може би е стъпало нагоре в еволюционната стълба.
Игра на природата. Адаптира се, за да оцелее.
Вие какво очаквахте? Не търсехте ли човешката душа?
Това е целта на менажерия ви, нали?
За това променяте хора и неща всяка нощ.
Може би най-накрая открихте това, което търсите
и ще ви победи на ваша...
Нужни са няколко ваши живота, за да овладеете дарбите ни.
Идеята обикновен човек да развие способност за настройка...
Е абсурдна, знам. Но какво друго обяснение има?
Време е.
Спрете го.
Вземете вашия вестник от тук!
Това ме подлудява. Не мога да спя.
А работа ми била "неквалифицирана".
Намираш го за трудно? Гледай ти децата за разнообразие.
Фредериксон ще ме махне от нощните дежурства.
Крайно време беше, скъпи.
Ехо?
Събудете се! Хей!
Събудете се!
Някой чува ли ме?
Нека настройката започне.
Гудуинови. Джереми, Силвия,
Джейн и малкият Матю.
Богатите стават по-богати.
Вероятно ще имат и крило за прислугата до края на нощта.
Д-р Шрибър, предполагам. - Това сте вие.
Така не се посреща пациент, докторе.
Ако сте доктор. - Г-н Мърдок, моля ви, аз...
Защо всички спят? - Моля, не повишавайте глас.
Защо нищо не си спомням? Какво сте ми направили?
Нищо. Искам да ви помогна. Не можем да говорим тук.
Не е безопасно. Ако ни видят... - Не ми пука. Искам отговори веднага!
Кои са те? Защо се опитват да ме убият?
Отговорете ми!
Господи! Наистина го можеш. - Аз ли го направих?
Чуй ме, Джон. Имаш силата им.
Можеш да променяш нещата с волята си.
Те го наричат настройка. Така променят сградите.
Сега реагира при самозащита.
Мога да те науча да контролираш силата си.
Нека ти помогна, Джон. Заедно можем да ги спрем.
Можем да си върнем града.
Очилата ми.
Очилата ми, моля ви.
Той ужасно изложи фирмата, мотаейки се наоколо.
Така че казах на Фредериксон, че ще го освободя.
Добре си направил, скъпи.
Той ме нападна.
Не знам къде отиде.
Хайде, д-р Шрибър.
Имаме много работа. Да?
Да.
Довечера, експериментът ще се проведе на следните места.
Първият субект ще бъде впечатан тук, на булевард М.
Г-н Книга. Има проблем.
Няма бул. М. Не успяхме да го завършим.
По време на последната настройка засякохме липса на контрол.
Противоположно влияние на машините?
Тогава този мъж, Мърдок, е по-силен отколкото мислехме.
Той става като нас. - Тогава трябва да станем като него.
Добрият доктор направи ли както помолихме?
"Житие-битие на Джон Мърдок", том 2.
Не трябва да правим това. Мърдок не владее тези спомени, да?
Как впечатката ще помогне да го намерим?
Навсякъде, където отиде,
всеки, когото потърси, ще ни бъде известно.
И както той следва дирите, ние ще следваме спомените му.
Забравихме ли какво стана последния път...
Да. Бедният, бедният г-н... - Не сме забравили.
Ако г-н Ръка желае да се жертва
за по-велика цел. Така да бъде.
Но да впечатаме един от нас, провал е бил винаги резултатът.
Това, което г-н Ръка предлага е единствената възможност.
Впечатай.
Може малко да смъди.
Готово ли е?
О, да, г-н Книга.
Джон Мърдок е в мислите ми.
''Джони,
Намерих тази картичка сред нещата на майка ти.
Навява спомени, нали? Отбий се някой път,
да видим дали можем да хванем сами друга русалка.
Поздрави Ема. Карл"
К Харис и Ко РИБАРНИК
Карл.
Карл Харис.
Харис.
Харис, Карл.
Извинете. Как да стигна до бул. С?
Опитайте с метрото.
Проблем ли имаш, приятелче? - Отдавна ли работите тук?
25 години. Без награда за добро поведение.
Търсим Джон Мърдок.
Шел бийч
СИНЯ ЛИНИЯ
ЗЕЛЕНА ЛИНИЯ
Тя нищо не знае, г-н Ръка. - Задънена улица, да, г-н Стена.
Впечатката щеше да ни позволи да го проследим,
но бяхме доведени тук. Това е нерационално.
Инстинктите са нерационални, г-н Стена
и трябва да ги следваме, накъдето водят, да.
Г-н Сън предполага, че е отишъл до място свързано с работата му.
На него не му пука за нашата работа. - Угодете ни, г-н Ръка.
Ако бяхте Мърдок... Да?
Ако аз бях Мърдок,
щях да си припомня
как жена ми ме нарани, преспивайки с друг мъж.
И после,
щях да потърся начин да нараня нея в замяна.
Оставете ме насаме с нея.
Има работа за вършене.
ЗЕЛЕНА ЛИНИЯ
Всички да слязат. Платформа 3.
Платформа 3, всички да слязат.
Всички да слязат? Как да стигна до края на линията?
Трябва ви експресът.
ШЕЛ БИЙЧ
Защо този влак не спря? - Това е експресът.
Няма изход, да знаеш.
Не можеш да напуснеш града. Повярвай, опитвах.
Ти си Мърдок, нали? Този, дето го издирват.
Кой сте вие? - Бях ченге.
Поне в този живот.
Те крадат спомените на хората.
После ги разменят помежду ни. Видях да го правят.
Напред, назад...
Докато никой не знае кой е вече. - Как знаете всичко това?
Понякога, някой от нас се събужда, докато променят нещата.
Не би трябвало, но се случва. Стана с мен.
Те ще дойдат за теб, Мърдок.
Както ще дойдат и за мен.
Но всичко е наред. Намерих изход.
Те бяха тук.
Снощи. - Това беше неговият дом.
Това беше, когато я обичахме. - Това е много добре, г-н Ръка.
Но изискваме по-практическа връзка към настоящето му местонахождение.
Да.
И аз знам къде да я намеря.
Късметлии сме, като се замислите.
Извинете? - Да можем да посетим местата,
които са означавали много за нас.
По-скоро сме обсебени от тях. - Може би.
Но представете си живот,
чужд на вашия, в който спомените не са ваши,
а тези споделени с останалите от вида ви.
Представете си мъката на подобно съществуване.
Без преживявания, които да наречете собствени.
Ако това е всичко, което знаете,
може би това ще е утеха.
Но ако откриете нещо различно...
Нещо по-добро.
Тук имаше ферибот, когато бях момче.
Най-голямото нещо, което съм виждал. Осветен като плаваща торта.
Това каза съпругът ми веднъж, точно тук.
Къде е съпругът ви сега? - Бих искала да знам.
Какво ви води насам?
Срещнах съпругата си на това място. - Тук се запознах със съпруга ми.
Светът е малък.
БУЛЕВАРД С
ЦАРСТВОТО НА НЕПТУН
Ехо?
Какво правите тук? - Следя ви.
Стой на място!
Джони? Джони!
Толкова време мина. Мислех, че си забравил чичо си Карл.
Ах, ти, кучи син!
Чичо Карл?
Чакай.
Аз ли съм това? - Да.
Израснал съм в Шел бийч? - Точно това казах.
Шел бийч, родният ти град.
Как да стигна до там, Карл? - Не знам.
Не съм бил там от години.
Спомни си. Трябва да имаш идея.
Хайде! - Съжалявам, Джони.
Старият философ не е това, което беше.
Толкова е светло. - По-добри времена, предполагам.
Постоянно драскаше в тази проклета тетрадка.
Това сме аз и татко ти.
Каква двойка красиви глупаци.
Какво стана с родителите ми?
Къде са сега? - Мъртви са, Джони.
Умряха, когато къщата им изгоря.
Аз се грижих за теб. Наистина ли не помниш?
Какво е това?
Това е белег. - Изгори си ръката в пожара.
Какво означава това, Джони? - Че всичко това е лъжа!
Защо сте тук г-жо Мърдок?
Съпругът ми каза, че е бил тук.
Каза, че искал да се провери,
дали е способен на...
Исках да говоря с нея. Мислех, че ще помогне да го намеря.
Стойте тук. Ще се обадя в участъка.
Тук е Бъмстед. Изпратете следовател за убийство на 1440 Изток, да.
Имало е още една.
В същия стил е. Ща ви обясня, като пристигнете.
О, господи.
Всичко е наред. Няма да те нараня.
Всичко е наред.
От къде, по дяволите, се появи тя? - Намерих я да се крие.
Видяла е какво се е случило.
Готова ли сте да се приберете, г-жо Мърдок?
Инспекторът ще ме закара. Благодаря.
Красив е.
Подарък от майка ми.
Почина наскоро.
Пазя го, за да ми напомня за нея.
Съжалявам.
При все, че е странно.
Не си спомням кога ми го даде.
Как, според вас, мога да забравя такова нещо?
Мислите ли често за миналото, г-жо Мърдок?
Какво става, испекторе?
Не съм сигурен, дали вече знам.
Оставих старата ти стая непокътната.
Можеш да спиш тука тази вечер, а?
Радвам се, че се върна, Джони.
Дори да е за една нощ. - Карл.
Часовникът верен ли е? - Разбира се.
Този часовник показва точно времето, откакто го купих.
Сутрин или вечер?
Какво мислиш, Джони? - Не разбирам как така е вече нощ?
Как пропуснах деня? - Изморен си. Всичко е възможно.
Виж, поспи. Ще изясним всичко на сутринта.
"Пътеводител на Шел бийч от Джони Мърдок"
О, я стига.
Ало? - Ема, той е тук.
Държи се извънредно странно.
Знам. Не е на себе си. Задръж го там, веднага идвам.
Ще опитам. - Благодаря ти, Карл. Чао.
Нищо не обещавам, г-жо Мърдок. Ще действаме на място.
Джони, просто искаме да помогнем.
Карл. Чичо Карл.
Джони, ако имаш неприятности... Бихме могли да направим нещо.
Не сме те виждали от много време. Да.
Г-н Мърдок, причинихте ни много беди.
Започни да говориш. - Няма нужда от това.
Бягството е невъзможно. Градът е наш.
Ние го създадохме. - За какво говориш?
Фасонирахме града по откраднати спомени.
Различни ери и минало, всичко в едно.
Всяка нощ го усъвършенстваме,
за да се учим. - Какво да научите?
За вас, г-н Мърдок и вашите съжители.
Какво ви прави човеци.
Защо? - Нуждаем се да сме като вас.
Сега ви разбирам, г-н Мърдок.
Помня това, което ви убягва.
Океана, да. Да тичате по вълните като дете.
Срещата с Ема край реката. И първата ви целувка.
Какво сте вие? - Видяхте какво сме.
Използваме мъртвите ви като превозно средство.
Качвай се!
Ами тя? Напомня ли ви нещо?
Беше жива, когато я оставих. - А това?
Това е нищо.
Рисунките трябва да означават нещо. - Какви рисунки? Не разбирам.
Престанете да лъжете!
Не ви лъжа! - Помогнете ми да разбера.
Този пъзел стои пред мен
и когато се опитам да го наредя, все няма смисъл.
И на мен ми е ясно, колкото и на вас.
Нека ви питам нещо?
Чували ли сте за Шел бийч? - Разбира се.
Знаете ли как се стига до там? - Да.
Ще ми кажете ли? - Добре. Просто... Отивате до...
Къде отивам? - Дайте ми секунда, става ли?
Не помните, нали?
Не мислите ли, че е малко странно?
Имам и нещо по-добро.
Кога беше последният път, в който помните,
че правихте нещо през деня? - Какво имате предвид?
Имам предвид - през деня.
На дневна светлина. Кога за последно я видяхте?
И не говоря за смътен спомен от детството.
Имам предвид - вчера? Миналата седмица? Кога?
Един единствен спомен?
Не можете, нали?
Не мисля, че слънцето изобщо съществува на това място.
Защото съм буден часове наред и нощта изобщо не свършва.
Това е лудост. - Дяволски сте прав, че е лудост.
Чуйте, Бъмстед. Не съм само аз.
С всички ни е. Правят нещо на всички ни.
Замълчете, чух достатъчно. - Моля чуйте.
Ще млъкнете ли? Млъкнете! - Послушайте ме.
Трябва да има обяснение.
Обяснете това.
Джони, толкова съжалявам.
Не исках да те наранявам.
Бих искала да поправя всичко.
Ема, нищо не си направила.
Тази твоя връзка...
Това, което мислиш, че си направила.
Изобщо не се е случило. - Какво имаш предвид?
Знам, че ще прозвучи налудничаво.
Но ако не сме се познавали до сега?
И първият път, когато се срещнахме, бе снощи в твоя, в нашия апартамент.
И всичко, което помниш,
и това, което мисля, че помня, не се е случвало?
Някой просто иска да мислим, че е станало.
Знаеш ли, там в апартамента,
изведнъж почувствах, че изобщо не те познавам.
Сякаш си непознат.
Но как може това да е истина?
Толкова ясно си спомням как те срещнах.
Помня, че се влюбих в теб.
Как те губя. - Времето изтече.
Не, почакайте. Моля ви...
Само още една минута.
Обичам те, Джон.
Не можеш да подправиш това.
Не, не можеш.
Инспекторе?
Д-в Валенски се е самоубил снощи.
Помислих, че трябва да знаете.
И шефа иска да ви види.
Знаех, че ще разкриете убиеца, сър.
Сър...
Връзката.
С какво да ви помогнем, сър? - Можете да заспите.
Господа... - Спи! Спи!
Добър вечер, сър.
Бъмстед.
Исках първи да ви поздравя за случая.
Заведете ни при Мърдок.
Спи!
Д-р Шрибър. - Знаех, че накрая ще дойдеш.
Крайно време е да ми дадете някои отговори?
Да, да, разбира се.
Ще седнеш ли, моля?
Често идвам тук.
Едно от местата, където ми е позволен момент спокойствие.
Те изпитват отвращение към водата.
Наречи го фобия.
Кои са те? Какво искат от мен?
Добре, за сега нека просто кажем,
че си част от техен експеримент.
Всички сме.
Не си луд, Джон.
И не си убиец.
Наистина съжалявам за това.
Но нямаме време, за да го направя както трябва.
Всички отговори са в тази спринцовка.
Трябва да я инжектираш. Това е начинът да разбереш.
Шегувате се, нали? - Свършва ни времето.
Трябва да го направиш сега. - Дайте ми пистолета, докторе.
По-объркан е, отколкото мислехме.
Не преценявам личността като вас, но вие ми изглеждате обърканият.
Не знаете какво вършите.
Какво точно има в това, докторе?
Отговорите, които търсеше, Джон. Кълна ти се.
Предполагам, че трябва да я запазя.
Ако нямате нищо против. - Да вървим, докторе.
Да вървим? Къде отиваме? - В Шел бийч.
Нали там искаш да отидеш? При океана.
Защо го правите?
Какво се ще спечелите, помагайки ми? - Истината.
Никоя карта не стига до океана.
Няма да намерите нищо. Бил съм там и...
Тогава ни покажете пътя!
Да се убедим сами.
Няма.
Отказвам. Не можете да ме накарате!
Та какво казвахте, докторе?
Не разбирам. Тук имаше мост.
Още един опит и ще ви вадят от канала.
Всичко ще кажа. Вече е без значение.
Какво?
Кои сте вие?
Ще ви дадем много хубави неща скоро,Анна.
Аз не съм Анна.
Скоро ще бъдете, да.
Първо ще я използвам за друго.
В началото бе тъмнината. После дойдоха странниците.
Те ни отвлякоха и ни доведоха тук.
Градът и всеки в него е техен експеримент.
Те смесват и съчетават спомените ни, гадаейки какво ни прави уникални.
Един ден мъж може да е инспектор.
На следващия някой съвсем различен.
Изучавайки убиец, например,
просто впечатват на някой от гражданите си нова личност.
Уреждат му семейство, приятели, цяла история.
Дори забравен портфейл. После изследват резултатите.
Дали мъж с история на убиец, ще продължи с тази наклонност?
Или не сме ли, всъщност, повече сбор от спомените ни?
В твоя случай, да си убиец беше нещастно съвпадение.
Имал си десетина живота преди.
Просто се случи да се събудиш, докато те впечатвах с този.
Защо правят всичко това?
Способността ни за индивидуалност,
душите ни, това е, което ни различава от тях.
Мислят, че ще намерят човешката душа,
ако разберат спомените ни.
Техните спомени са общи. Споделят групово съзнание.
Те умират. Расата им е обречена.
Мислят, че можем да ги спасим.
Къде е моето място? - Ти си различен, Джон.
Съпротиви се на опита ми да те впечатам.
Развил си способността да настройваш.
Така построиха и променят града.
Имат машини, под повърхността,
които фокусират телепатичните им енергии.
Те контролират всичко тук, дори слънцето.
За това винаги е тъмно. Не понасят светлината.
А ти за какво си им?
Когато ни доведоха, извлякоха всичко от нас.
За да съхраняват информацията, да я смесват като картина
и да ни дадат нови спомени по техен избор.
Но им трябва художник да им помага.
Разбрах сложността на човешкия интелект,
по-добре, от колкото те биха могли.
Разрешиха ми да запазя уменията си на учен, нуждаеха се от тях.
Но ме накараха да изтрия всичко останало.
Представяте ли си какво е насила да заличите собственото си минало?
А моето минало? Детството ми?
Шел бийч, чичо Карл.
Ами това?
Беше празна, когато я открих! - Все още не разбираш, Джон.
Никога не си бил момче. Не и на това място.
Цялата ти история е илюзия. Както и на всички нас.
Накара рисунките да се появят с твоята дарба.
Казваш, че са ни довели тук.
От къде?
Съжалявам. Не си спомням.
Никой от нас не си спомня.
Какви сме били, какви е можело да бъдем.
Някъде другаде.
Доведох ви до тук. Повече не ви трябвам.
Да вървим.
Джон.
Добре дошли в Шел бийч
Няма никакъв океан, Джон.
Няма нищо извън града.
Домът ти съществува
единствено в главата ти.
Не! Не! Джон, спри!
Не!
Спрете!
Моля ви! Недейте!
И сега знаете истината.
Не!
Бихте ли се предали, г-н Мърдок, или тази ще умре в резултат, да?
Какво ми пука? Тя не ми е истинска жена!
Но все още ви е грижа, нали, г-н Мърдок?
Виждате ли, аз станах чудовището,
което трябваше да сте вие.
Да отнема ли живота й, както вие бихте?
Не я наранявайте, моля ви!
Тогава се предайте, г-н Мърдок.
Спи.
Сега.
Джон?
Спи.
Докторът бе прав, той се е развил.
Убийте го. - Убийте го! Убийте го!
Убийте го! Убийте го!
Той е силен, да. Опасен.
Но може да ни отведе до това, което търсим.
Това, което докторът нарича душа.
Време е експериментът да премине във финалната фаза.
Нямаме нужда от другите субекти.
Времето за изучаване свърши.
Време е да станем едно с Джон Мърдок.
Време е, докторе. Впечатайте.
Спрете го!
Спрете го завинаги!
Какво правите?
Те искат да ти впечатам техните общи спомени.
Те искат да станеш един от тях, за да споделят душата ти.
Впечатайте! Стига непокорство. - Съжалявам, Джон.
Болката ще трае само миг.
Не!
Спомни си, Джон.
Ще се издигнеш на по-големи висоти. Като пораснеш ще разбереш.
Спомни си.
Точно така, Джон. Съвършенството идва с практиката.
И никога ни говори с непознати.
Спомни си! - Чудиш се защо съм в спомените ти?
Защото се прибавих към тях.
Измислих тези спомени, за да те науча относно странниците.
Дадох ти знания за цял живот в една спринцовка.
Ще оцелееш, Джон.
Ще намериш сила в себе си и ще победиш.
Спомни си.
Здравей, чичо Карл. - Джони!
Схващаш му цаката, Джон. Един ден може да работя за теб.
Това са машините, които странницитe използват да усилят мислите си.
Те променят света им. Трябва да ги контролираш.
Направи ги свои. Можеш да ги победиш, Джон.
Но трябва да се концентрираш.
Нещо не е наред.
Няма време за любов, Джон.
Светът ще е какъвто го направиш.
Какво направихте?
Имаш силата да направиш каквото поискаш,
но трябва да действаш сега!
Знаех, че можеш, Джон. Сега притежаваш силата им.
Контролираш машините им. - Къде е Ема?
Тя вече не е Ема, Джон.
Тя беше впечатана отново. - Тогава й върни спомените.
Не мога. Банките, където странниците складираха спомените, са унищожени.
Съжалявам.
Какво ще правиш сега, Джон?
Каза ми, че притежавам силата, нали?
Мога да накарам тези машини да правят каквото поискам.
Да променя този свят по мой вкус.
Само да се концентрирам достатъчно.
Къде отиваш?
В Шел бийч.
Анна
ШЕЛ БИЙЧ
Колко е билетът? - 25 цента.
Моля ви. - Не...
Всичко е наред - Благодаря!
Джон...
Очаквахме те, да.
Какво правиш? - Някои малки промени.
Сигурни ли сме, че това искаме? - Готов съм да поема риска.
Аз умирам, Джон.
Впечатката ти не е подходяща за моя вид.
Но аз исках да разбера как е. Какво чувстваш.
Знаеш как се очаква да чувствам.
Тази личност не съм аз. Никога не е била.
Искахте да знаете какво ни прави човеци?
Няма да го намерите тук.
Търсехте на погрешното място.
Толкова е красиво тук.
Толкова светло.
Знаете ли дали Шел бийч е наблизо?
Мисля, че е някъде натам.
И аз натам съм се запътила.
Ще ми правите ли компания?
Да.
Аз съм Анна, между другото.
А вие? - Джон.
Джон Мърдок.
Режисьор Алекс Прояс
Сценарий Алекс Прояс, Лем Добс, Дейвид Гойер
Продуценти Андрю Мейсън и Алекс Прояс
Руфъс Сюел
Кийфър Съдърленд
Дженифър Конъли
Ричард Обраян
Ян Ричардсън
и Уилиам Хърт
Оператор Дариуш Волски
Музика Тревър Джоунс
Превод и субтитри Явор Марков
http://subs.sab.bz © 2010 Translator's Heaven
В памет на Денис Потър с признателност и възхищение